Аз съм съвременен човек, т.е. искам да вярвам истински и пълноценно в Бога, мъча се да го правя, да постигна този велик идеал, понякога ми се удава, много обаче се съмнявам, терзая се, копнея да има Бог, опитвам се да разговарям с Него, на моменти се чувствам и твърде объркан, но има и мигове, в които с цялата си душа и сърце чувствам, че има Бог, а пък разумът ми казва "Не, просто няма как да няма Бог, не е възможно това, естествено, че има Бог!"; това са прекрасни мигове на духовна просветеност, за жалост обаче редки! Както и да е, да оставим моето отношение към Бога, това е в някакъв смисъл чисто личен въпрос, но сега искам да ви разкажа една кратка история, която не просто ясно показва, че има Бог, но и обяснява в какво Той се състои, какво е Неговото естество.
Вчера, предпразнично, у нас, в нашия дом за малко дойде нашият добър приятел Ники Димов, който, моля ви се, донесе... подаръци за цялото семейство; да, представяте ли си, купил подарък на всеки от нас, на съпругата ми, на сина ми, дори и на мен! (В момента и тримата сме безработни, синът ми, той завърши политология, вече няколко години работи не по специалността си, но и него го уволниха преди около месец, а ние със съпругата ми, и двамата цял живот учители, бяхме опраскани-уволнени преди близо три години и досега мафията в пловдивското образование ни държи извън "образователната" им система, т.е. извън кьор-софрата им, не ни допуска в нито едно училище!) Дал е Ники доста пари за тия подаръци, той добре знае, че ние сме в толкова тежко финансово положение, че изобщо не можем и да мислим за подаръци, е, той взел, че ни купил подаръци и ни ги поднесе вчера! Казвам му "Ники, приятелю, ами сега ние какво да ти подарим в замяна?!", той се смее и казва: "Няма нищо, нищо не искам, важното е, че ви доставих малко радост! Аз съм свикнал на хората, които уважавам, да подарявам нещо на този празник!". И купил Ники подаръци на всичките си близки хора, сред които сложил и нас, моето семейство, дето сме в толкова тежко положение. (Аз вече писах в блога си, че той, Николай Димов, е необичаен, рядък човек, примерно той толкова много се увлече да ми помага в моите борби за промяна в образованието, че стигна дотам Началничката на РУО-Пловдив предпразнично да го даде на... прокурор и дори да го заплаши със... съд!)
Да, много рядък човек е този млад човек Ники, толкова е различен и дори... странен, че на моменти се питам: възможно ли е изобщо да има такъв човек като този Николай, дали пък той не е нещо като... ангел, пратен от самия Бог - та да ни помага в тежкия момент?! И не само съм се питал, не само съм си поставял "наум" този въпрос, но и "на глас" съм го произнасял, и съм писал в блога си, въпреки че добре знам как ще прозвучи той на повечето хора - и какви чудати обяснения те са в състояние да си дадат като му чуят, като прочетат какво пиша за него. Но аз съм такъв: каквото мисля го казвам, не умея да си кривя душата, камо ли пък да лъжа. Както и да е, ще добавя тук, че като в някои моменти съм го питал Николай, като съм му задавал въпроса "Ники, моля те, кажи ми що за човек си ти?!", той ми е отвръщал съвсем по своему: "Как така що за човек съм? Аз съм просто един... тъпунгер!", казва това и се смее (тази дума ние често е използваме, та нима според общоразпространения съвременен манталитет не е глупост и тъпунгерство да помагаш на изпаднал в беда човек - както прави Ники, пък и аз съм го правил понякога, но да не говоря по този пункт, щото не бива, срамота е...). А сега чуйте какво стана вчера след като дойде Ники у нас и ни поднесе своите подаръци, слушайте, историята, която искам да ви разкажа, тя едва започва, всъщност още не е започнала.
Да, много рядък човек е този млад човек Ники, толкова е различен и дори... странен, че на моменти се питам: възможно ли е изобщо да има такъв човек като този Николай, дали пък той не е нещо като... ангел, пратен от самия Бог - та да ни помага в тежкия момент?! И не само съм се питал, не само съм си поставял "наум" този въпрос, но и "на глас" съм го произнасял, и съм писал в блога си, въпреки че добре знам как ще прозвучи той на повечето хора - и какви чудати обяснения те са в състояние да си дадат като му чуят, като прочетат какво пиша за него. Но аз съм такъв: каквото мисля го казвам, не умея да си кривя душата, камо ли пък да лъжа. Както и да е, ще добавя тук, че като в някои моменти съм го питал Николай, като съм му задавал въпроса "Ники, моля те, кажи ми що за човек си ти?!", той ми е отвръщал съвсем по своему: "Как така що за човек съм? Аз съм просто един... тъпунгер!", казва това и се смее (тази дума ние често е използваме, та нима според общоразпространения съвременен манталитет не е глупост и тъпунгерство да помагаш на изпаднал в беда човек - както прави Ники, пък и аз съм го правил понякога, но да не говоря по този пункт, щото не бива, срамота е...). А сега чуйте какво стана вчера след като дойде Ники у нас и ни поднесе своите подаръци, слушайте, историята, която искам да ви разкажа, тя едва започва, всъщност още не е започнала.
Аз бях направил една салата от прясно зеле, моркови и една краставица (която купих на промоция) и с нея почерпих, нея поднесох на бедняшката си трапеза на Ники (хладилникът ни обикновено винаги е почти празен), а той с апетит ядеше и си говорехме за това-онова. В един момент разговорът ни стигна (понеже с Ники умувахме каква тема да поставим в предаването "На Агората..." по Пловдивската обществена телевизия след два дена, в четвъртък, Ники този път, поради празника, най-после е свободен, не е на работа и затова може да дойде в студиото да участва в предаването), та покрай търсенето на тема за предаването аз споменах за оня възрастен и самотен човек, който наскоро беше ограбен от "майстори-измамници" (те му обещали да му направят "евтин ремонт" в апартамента, задигнали му обаче всичките му скромни спестявания, около 3000 лева, зарязали "ремонта" и избягали; аз съобщих за тази история в предишното издание на предаването си!); та Ники като чу за този човек, мигновено каза:
- Ставай да идем да видим какво прави този човек, ставай, ще те закарам с колата си до него, може да има от нещо нужда да му помогнем!
Аз му казах, че вече съм говорил с този човек, вече съм бил у него, той наистина има нужда от помощ, но ми е казал, че предпочита след празниците да идем да му помогнем, сега не е уместно да идем и то без предупреждение у него; но Ники, веднъж започнал, лесно не се предава, той е много упорит, не можеш да го откажеш след като нещо му е хрумнало, затова рече:
- А ти защо в такъв случай не го поканиш този човек тази вечер, на Бъдни вечер, у вас? Я вземи му звънни веднага, питай го как е, покани го, така и така ще правите питка, боб и сърми, нека да похапне и той, бързо му звънни!
Няма как, аз добре го познавам Ники вече, изпълних предложението му, звъннах на човека. Той има домашен телефон, той е "съвсем аналогов човек", няма и мобилен телефон (и телевизор дори няма, и пералня няма, въпреки че е възрастен, пере се на ръка!), признавам си, тайно в душата си си помислих, че ще е добре да не е в къщи и да не ми вдигне телефона; да, ама човекът беше у дома си, обади се. Попитах го как е, предложих му да дойде тази вечер у нас заедно с моето семейство да посрещнем празника. Човекът обаче отказа, рече, че му се е повредила бравата на входната врата, от доста време засичала, но сега съвсем се повредила, ключът не можел да превърти, тъй че, каза този възрастен човек, не смея да изляза дори и до магазина, щото трябва да оставя апартамента отворен! Нов сериозен проблем имаше този човек. Ники слушаше с внимание разговора ни и още щом разбра какво е станало, без да се замисли и за миг почна да настоява:
- Бързо му кажи, че ние двамата ще отидем да му поправим бравата, ако трябва ще я сменим! Веднага тръгваме! Кажи на човека да ни чака, идваме! Чуваш ли, кажи му го това!
Аз се поколебах, защото ние, макар и бедняци, все пак трябваше да идем да пазаруваме, да купим брашно за питката, кори за баницата с тиква и прочие, имахме със съпругата ми доста работа да направим всичко, което трябва за вечерта, а часът беше вече някъде към 14.00, времето беше напреднало; аз се поколебах да кажа на човека, че ще дойдем да му помогнем, но Ники вече беше скочил да тръгва, не ми остави никакъв избор, и аз се принудих да му кажа, че идваме да му помогнем. При това имах чувството, че този отчаял се съвсем човек даже се уплаши, и той не можеше да очаква, че има хора като Ники, способни на мълниеносна реакция (аз като пиша сега това, добре знам, че Ники ще ми се кара, че съм написал този текст, ще ме принуди да го махна от блога, ще си имам сериозни проблеми с него по този пункт, но въпреки това го пиша, щото искам да ви разкажа какво се случи по-нататък, историята си заслужава вниманието!); казах значи на човека да ни чака, тръгваме към него, въпреки късния вече час.
Отидохме бързо с колата на Ники до него, наистина бравата му се беше развалила сериозно, тя беше много стара, няма как, решихме веднага да тръгнем да купуваме нова. Човекът се засуети да търси пари за бравата, Ники му каза, че ще му подарим една брава. След десетина минути, молейки се на Бога магазина да работи в предпразничния ден, наближихме с колата до един строителен хипермаркет; сами не повярвахме на очите си, но той работеше! Бързо отидохме в отдела, където продават бравите, представяте ли си, оказа се, че нямаха тъкмо от вида брава, който ни трябваше! Питахме няма ли възможност близка по размер брава да ни дадат, не могло, нямало да стане, не ни провървя! Бре, сега къде да идем да търсим брава, а времето напредва! Ники предложи да идем в Кючук Париж, имало хипермаркет, който може би работи, а нали знаете какъв е трафикът в Пловдив всеки ден, представете си какъв е в предпразничния ден, когата всички с колите си са тръгнали нанякъде! Явно няма да успеем да намерим точната брава, аз почнах вече да предлагам да се откажем от търсенето. Но Ники вече даваше газ на колата, малко преди да завием за да идем на другия край на Пловдив, аз се сетих за един железарски магазин, намиращ се недалеч, макар шансът да работи в този ден и по това време беше нищожен, Ники форсира колата за натам. Молихме се магазинът да работи, оказа се, че работи, видяхме широко отворената му врата, като влязохме, със свито сърце попитахме дали има такава брава (носехме старата брава); оказа се, че има!!! Взехме бравата и след около 20 минути, въпреки шибания трафик, вече бяхме в апартамента на стария човек. Успяхме бързо да сложим новата брава, рабатеше перфектно, което е рядкост особено при мен, аз уж съм сръчен, но имам голям страх от такива неща, да, но бравата пасна, всичко беше окей, радостта на възрастния човек, на дядото, беше голяма! (Той е дребничък човек, болен от диабет, слаб е, много скромен и добър човечец е!) Дядото беше кипнал вода и ни почерпи по един чай. Аз стоях на тръни щото хем канех този човек на гости на Бъдни вечер, хем още нищо не бяхме подготвили, а времето напредваше, беше вече 16.00 часа.
Както и да е, няма да описвам по-нататък подробностите. Успяхме със съпругата ми да подготвим вкусните гозби (бобът беше готов от сутринта). Дядото вечерта дойде, въпреки че доста закъсня, аз доста измръзнах да го чакам на спирката да го доведа до нас, автобусите в предпразичния ден си бяха дали почивка, движеха се "от дъжд на вятър". Вечерта похапнахме с дядото, на него, прочее, така му хареса едно предаване по френската телевизия (музикално), че гледахме телевизия до късно, до 12 часа! После го закарах с нашата таратайка до дома му. Ники, който посрещаше празника със своето семейство, отвреме-навреме питаше по месинджъра как сме. За малко да забравя да кажа, че като се връщахме с него от дядото, той спря при един магазин и купи бутилка хубаво вино, подарък за дядото, та после попита какво е казал той като съм му връчил подаръка; старият човек много се зарадва (въпреки диабета си позволявал когато може чашка сухо вино!). Такива работи!
Знам, давам си ясна сметка какви рискове поемам като ви разказах тия неща. Да, добре знам, че моралистите ще се възмутят, че нарушавам правилото "когато помагаш, лявата ръка да не знае какво прави дясната", т.е. излиза, че сам се хваля, че сме направили с Ники нещо добро. Аз обаче имам известно оправдание и то е, че съм учител, че съм възпитател, пиша тези неща с ясно избрана цел: да помагам на хората (най-вече на младите) да разберат, че е възможно, че не е толкова трудно човек да направи нещо добро, да живее добродетелно, самата дума показва, че добродетелният човек не просто само си мисли, че е добър, но и действа, прави добро. Ето, аз, да речем, съм философ, казах ви, че подобно на Иван Карамазов "... искам да вярвам в Бога... аз... аз... ще вярвам в Бога..." и прочие, но има и друг вариант за това, това е варианта на Ники; на него като му предложа да поговорим за Бога, той не подема разговор, не обича тия разговори, в редки случаи обаче е казвал просто "Аз вярвам в Бог!", без да усложнява нещата повече; но ето, в постъпките му личи, че се държи както подобава за християнина. Той един вид си живее по този начин. Не съм казал, че е перфектен, но е... необичаен, различен е. И ето, чрез него давам пример на младите хора, че е възможно да има и хора като Ники, не е задължително всеки да е като другите, има и друг, различен вариант, нали така?
Спирам дотук. Честито Рождество Христово! И не забравяйте ето това:
„Аз бях гладен и ти Ме нахрани. Аз бях гол и ти Ме облече. Аз бях бездомен и ти Ме подслони.”
Като нахраним гладен човек, все едно самият Бог сме нахранили - това поне знаете ли го, за това нещо сещали ли сте се някога?! Ако подслоним бездомния, все едно самия Бог сме подслонили...
Хубав ден! Бъдете здрави!
Освен това смятам, че нашият "Картаген" - масовото българско безразличие спрямо истината и свободата! - е крайно време да бъде разрушен...
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgAEPqn6uCP_VHQ3l8QpL5vbORRZbLwDICNkKeAVSFT-apw-2r3HfxJx9bNvM7HmY_wzuOtrGaSGSdCjsm-Q8KjyIlIEnZKr1UEyUBEQuf5sPElj_Pv96zt7HyQi9EjKQRAPnVZqMkOVV4/s200/erotika.jpg)
13 коментара:
Няма вече местоположение, има локация и позициониране... Аз ти казвам AIG, че тоя префърцунен малоумно-тъпоумeн безумен чукундуро-балъшки BG народ няма да го посетя до края на дните си... Съжалявам, че няма как да сменя бълхàрскиo език с нeкой друг, и бангладешки ще е по-добре... Помолих Христосчо, но и той си трае и ми гледа езиковата агония с овчаро-козарите, напънали да са ингилизи ведно с турските си жестове и привички, извинявам се, хабитуални инклинации, характерни за продуктовото позициониране на амебите на Балканския пенинсулат (полуостров)... Какъв ти полуостров, това е острова на тъпунгерите в световното море... Крадат тихичко дърва от учителя, тия робозлобъри знаят от турско време как да лазят, тренирали са 500 години… Cега ще олигавят и Европа с пълзението си теа богомили-педерунгели, открили гейовството 1000 години преди уплашените като заек Щати да създадат джендърите и да ни учат на хомосексуалните си врътки... Що ли не им го начука я Китай, я Русия на тия пезевенкове нещастни, да видим как ще завият на умрялo бетер Хитлер и да видим пишките и задниците им ще им помогнат ли срещу Цар Бомба… Не, не говорим за имбецила Митко Бомбата, нито за овчарчето Калитко уличника-партизанин и червен апаш, крадец на комунистически облаги и отцeебач на актриса TV-проститутка с шест брака и майка на американско копеле с руско име, другаря Стивън Данаил, в момента опържен черноморски калкан (турска дума) в ада при Ленин, Газдов и Гогов...
А. от Австралия
https://www.economic.bg/bg/news/10/balgariya-e-na-5-to-myasto-po-nedostig-na-rabotna-raka-v-sveta.html
Има нещо супер странно в това толкова хора да сте безработни. Весела Коледа и дано намерите причината за тази аномалия.
Другарко, и се правите учудена защо сме без работа ли? Нима не знаете какво ни причинихте в последните пет години?
Нищо.
Привет,
Вие знаете прекрасно, че за разлика от вашето (на Е. Тодоров), моето мнение спрямо новата ни валийка на Филибе вилает е крайно негативно, по много причини. В минало писмо намекнах, че тя няма управленски цели, стратегия. В по-минали писма съм намеквал, че колаборира с управляващата партоклика, и след като я назначиха за валийка, не остана никакво място за съмнение в това, дори и за последния наивник, излъгал се да гласува за нея. Тя за мен е по-долна и от нормален гербер, защото подлъга хора да гласуват за нея, а всъщност винаги си е била с тях. Имала е личен конфликт с Мамин Ваня, който я изгонил от партийните редици (и май добре е направил), но дотам. Това двулично поведение винаги ми е било изключително противно. Сега като я питахте дали ще има чистка във Валийството, тя каза, че нямало да бара професионалистите. Това звучи добре, но само на пръв поглед за пред погледа на овца - електората. Реално там, подобно на общината, администрацията е адски раздута, и трябва да се редуцира. А кой наистина е експерт и кой не, би трябвало да се определи с атестация и/или конкурси. Да, но валийката Здравка бяга от тази тема, защото се притеснява да не бъде отрязана набързо от вожда - султан на мутро-джамахирията Апталия, понеже тя е на позицията не по лични заслуги, а поради неговото султанско благоволение и чрез ходатайство от Зикото. В допълнение, се шокирах, когато Здравка чистосърдечно си призна, че не прави оперативки на състава, понеже видиш ли, била нямала време от много срещи наляво надясно. Викам си: все едно аз да кажа, че нямам време да си върша работата от разни срещи. При това: пряката си работа: в нейния случай да бъде ръководител. А и всички се досещаме, че тя е сложена на оня пост не да бъде ръководител, а за други заслуги към партокликата и падишаха в Банки.
Аз, ако бях на нейно място, да съм си направил отдавна ритуално сепуко по японски. Много много тежки съмнения за задкулисни договорки, за гол кариеризъм...
Asst. Prof. George Pashev, PhD, M. Eng.
http://gpashev.com
Другарко, знаем, че Ви е ампутиран моралът, но все пак нали поне имате памет? Доносите, опраскванията, лъжите, клеветите, това, че правит нужното да съм без работа и аз, и съпругата ми, нима всичките тия неща не ги помните?
Като ще се позоваваш на Библията, позовавай се изцяло, а не частично да си избираш това, което лично на теб ти харесва.
Защо не вземеш да прочетеш Второто послание на Св. Апостол Павел до Солуняни:
6 Братя и сестри, в името на нашия Господ Исус Христос ви заповядваме да стоите настрана от всеки брат, който е мързелив и не живее според учението, което е получил от нас.
7 Казвам това, защото вие сами знаете как трябва да ни подражавате, защото не бяхме мързеливи, докато живяхме сред вас,
8 нито ядохме храната на някого, без да си платим. Ние се трудихме и работихме усилено ден и нощ, за да не бъдем в тежест на никого от вас.
9 Не че нямаме правото да поискаме от вас помощ; но ние работихме, за да ви дадем себе си като пример за подражание.
10 Когато бяхме с вас, ви дадохме такава заповед: „Който не иска да работи, не трябва да яде“.
Ти МОЖЕШ да работиш,но НЕ ИСКАШ, защото ти е по-лесно да хленчиш и да просиш.
Не знам вече колко административни и съдебни инстанции се произнесоха, че не ставаш, нямаш необходимите качества за учител, а ти, вместо да си намериш работа като за твоето равнище на способности и компетенции, седиш по цял ден вкъщи, пишеш глупости и просиш.
Човек, който е способен,но не иска да работи,не заслужава да му се помага!
Даже в Библията го пише това!
Върви да си намериш работа като пазач, кондуктор,чистач или друга подходяща за твоите способности работа!
Няма срамна работа. Срамно е да просиш, при положение,че си в състояние да работиш!
Не знам вече колко административни и съдебни инстанции се произнесоха, че не ставаш, нямаш необходимите качества за учител, а ти, вместо да си намериш работа като за твоето равнище на способности и компетенции, седиш по цял ден вкъщи, пишеш глупости и просиш.
Нито една съдебна инстанция, другарко, не се е произнесла по този въпрос, този въпрос (дали имам или нямам необходимите качества за учител) никога не е и бил поставянпред съда, той не е от неговата компетентност. (По този въпрос, за Ваше сведение, се произнасят други инстанции, интересно е, че не Ви е удобно да го признаете - по причина вероятно на това, че Вашето собствено рабфаковско образование е твърде оскъдно.) Дали ставам или не ставам за учител е въпрос, който могат да го поставят единствено мързеливи, некадърни хора, които изобщо не стават за учители и по тази причина са овладяни от злоба към хора като мен, които са си на мястото.
Другарко, оскотяла сте от злоба. Как изобщо живеете с толкова много злоба в сърцето си? Как като сте с толкова много злоба в сърцето си се осмелихте да цитирате Библията? Вашето призвание е да работите като надзирателка в комунисти„ески концлагер, това някой казвал ли Ви го е? Или като палачка на ешафода...
Дали ставаш или не ставаш за учител, пазач, кондуктор или чистач е работа на конкретния ръководител на всяко конкретно работно място да прецени. Те затова са назначени и упълномощени ръководителите да подбират персонал и да оценяват как се справя въпросния персонал със задълженията си, и ако не се справя - да посочат вратата на некадърника и да назначат способен човек.
Словото на нашия Господ Иисус Христос е едно и е открито за всички. Вземи сам да прочетеш 3-та глава от Второто послание на Св. Апостол Павел до Солуняни, ако не ми вярваш на мен.
Другарко адвокатке на всички наши тъй кадърни ръководители, забелязваме, че с такава патетичност защищавате тъй мечтаните от Вас права въпросните ръководители да си правят каквото им скимне, но държа да Ви уведомя, че препадателските права на учителите не са дават от директорите на училища, а от съвсем други институции. Понеже освен че сте невежа и наглас сте също така и аморална, предпочитам да не коментирам Вашите изхвърляния в области, които са Ви изцяло чужди; апропо, Ваш Бог не е Исус Христос, Ваш "бог" е Сатана (или Ленин, Сталин, Мао, Боко Борисов и други такива изроди...)
Мнозинството от българите разсъждават както Грънчаров но поради някакви свръх естествени причини не реагират по време на изборите и при призивите на Грънчаров за протести .
Аз съм съвременен човек (това е руски комунистически израз), т.е. искам да вярвам истински и пълноценно в Бога, мъча се да го правя, да постигна този велик идеал, понякога ми се удава, много обаче се съмнявам, терзая се, копнея да има Бог, опитвам се да разговарям с Него, на моменти се чувствам и твърде объркан, но има и мигове, в които с цялата си душа и сърце чувствам, че има Бог, а пък разумът ми казва "Не, просто няма как да няма Бог, не е възможно това, естествено, че има Бог!";
Tова са прекрасни мигове на духовна просветеност, за жалост обаче редки! Както и да е, да оставим моето отношение към Бога, това е в някакъв смисъл чисто личен въпрос, но сега искам да ви разкажа една кратка история, която не просто ясно показва, че има Бог, но и обяснява в какво Той се състои, какво е Неговото естество.
Да, много рядък човек е този млад човек Ники, толкова е различен и дори... странен, че на моменти се питам: възможно ли е изобщо да има такъв човек като този Николай, дали пък той не е нещо като... ангел, пратен от самия Бог - та да ни помага в тежкия момент?!
>>> >>> >>>
И рече безумния в сърцето си: Няма Бог... Ти до него ли изпадна AIG, а?... Терзаел ми се той... Намери цитата, може да мразиш цитати, но тука говорим за Бог, а не дрисливия ти преподавател там някъде си, ок?...
Как ще разговаряш с Бога, идиот, да не си Аврaам или Мойсей? А и те много не говорят, той говори, защото е... Бог.
Отношението ти към Бога не е "чисто личен въпрос" - това може да смятат префърцунените коледари-богомили педерунгели, но не и философ, освен ако не е пълен тъпак...
Всички християни ти се смеят в момента на тая простотия, защото те не смятат че са "чисто лични" - заедно са в колектив, като комунисти, с лека разлика - не се кланят на вмирисана мумия, а на живия Бог...
За ангелите има нещо тука да уточня, Бог няма да се занимава с теб и мен и да ни праща ангели... Защото има друг начин, който наскоро обясних на двама млади хора, затъпели от пропагандата на Запада...
Значи как действа Бог? Христосчо колко пъти слезе при теб да разговаряте философски? А посети ли мен?
Е, тогава как работи Бог, замислил ли си се някога въобще?
Ето, ще ти кажа как, както обясних и на двамата тъпи млади хора.
БОГ ИЗПОЛЗВА ДРУГИ ХОРА ЗА ДА ДОЙДЕ ДО ТЕБ. Много хора са незабележими и силните на деня моментално ги отписват щом ги видят. Но нека ти кажа от моя опит - точно такива хора използва Господ, сигурен съм че ще се сетиш за такива в твоя живот.
Те никога не блестят и не хвърлят около себе си фойерверки като курва Галена или Преслава или курва Ахмед Доган? Защо? Ами защото хората от Бог не са курви, чудя се как да ти го изразя по-просто, за да разбереш... Те не лъжат, но помагат както никой друг... Защото Господ иска така...
Ето защо забрави за ангели - те са реални хора, които аз и ти често пропускаме, защото те с нищо не парадират - но помогнат ли, стои с години...
Така се сещам за моята емиграция, брак, работа и всичко важно - има определени хора за това и Господ работи с/чрез тях...
Иначе Господ може да слезе и работи директно с теб, само че след Аврам и Мойсей това не се случва...
Сега разбра ли Божията далавера или да повтарям философически?
P.S. Тоя абдал с индийската философия е типичен пример на необразовaн мързелив гешефтар, нагазил в неизвестни води, които току що го удавиха... Ей, мухльо, преди да даваш високопарни мнения за индийската (според теб) философия искаш ли да свършиш нещо полезно за себе си - иди стани строител или ватман и не напъвай езикa кат козел тъщата ти... Не стоят така нещата, както си си въобразил с ума си-шишарка, кой знае откъде донесена у центаро на просветата София... Ти си сто на сто глупак от Хасково и си се снимал до паметника на завистта... Но това едва ли ще ти помогне, дори и да пишеш в блогове, които не разбираш... Айде керè! (а тази турска дума знаеш, а?)...
А. от Австралия
Публикуване на коментар